MOSFILM Studios.
ANDREI RUBLEV
Scriptwriters:
Andrei Mikhalkov-Konchalovsky Andrei Tarkovsky.
Directed by Andrei Tarkovsky.
Director of Photography Vadim Yusov.
Sets - Evgeny Chernyaev Ippolit Novoderezhkin.
Music by Vyacheslav Ovchinnikov.
Sound Operator Inna Zelentsova.
Andrei Rublev - Anatoly Solonitsyn.
Cyril - Ivan Lapikov.
Daniil Cherny - Nikolai Grinko.
Theophanus the Greek Nikolai Sergeyev.
God's Fool - Irma Raush Boriska - Nikolai Burlyaev.
Grand Duke, Minor Duke Yuri Nazarov
Yuri Nikulin, Rolan Bykov Nikolai Grabbe, Mikhail Kononov.
ANDREJ RUBLJOV Del et.
Archip, få remmen!
Her.
Heis den opp.
Herregud. Skynd dere.
Skynd dere å løsne knutene!
- Archip, jeg kommer! - Skynd deg, Efim!
Jeg er her...
Snart...
Onkel, skjær av tauet!
Jeg flyr!
Efim, hvor skal du?
Jeg flyr!
Archip!
Jeg flyr!
Bare prøv å ta meg igjen!
Herregud. Hva skjer?
Archipusjka!
GJØGLEREN Ar 1400
Moskva er tydeligvis fullt av malere selv uten oss.
Det gjør ingenting. Vi finner arbeid.
Ja visst, men det er synd at...
Ja... Ta bjørken her! Du har gått forbi den hver dag uten å se den.
Men når du vet at du ikke vil se den igjen... Se så fin den er!
- Ja visst. 10 år. - 9 år.
- For deg er det 9, for meg 10. - For meg er det 7, for deg 9.
- Regn! Kom under her! - Kom! Vi blir ikke så våte!
Gjøglerne gikk i en flokk, og drakk mjød og øl i kopp
De møtte en adelig bojar, en enøyd tartar de sang og priste
Som bojaren hadde det bra med både drikk og mat
Bojarens kone var riktig søt
som gjerne ga seg til en ekte mann
Bojarkone, lukk opp døra. Din bojar har kommet.
Alle dere gjøglere er drukkenbolter og røvere
Dere skal piskes fra fredag til fredag
Omstreifende øk, dere skal drukne i ølet deres.
Snart skal alle som dere spiddes på staker.
Og de tok ham. Midt mellom navle og kne.
Bojaren pleide å ha skjegg De barberte ham bar som et egg
Det er galt å mangle hår Selv piker har det mellom sine lår
Bojaren jamrer og gråter Han hopper av sinne opp og ned
Han måtte løpe hjem Han banket på vinduet
Men bojarkona kjente ham ikke igjen.
Hun så et nakent ansikts egg
Som ikke kunne tas for en bojar med skjegg
En brødkjevle i skallen, "pang", var den velkomst han fikk
"Stå helt stille. Rør deg ikke en tomme til!"
Hans lodd ble skam og vanære bukser som skjegg måtte bære
En skjeggløs bojar er vel ingenting å ha
Bojaren ga seg av og gjessene etter ka-ka-ka
Han løp veien fram, en beint haltende i skam
En prest han møtte på veien tok ham for en kvinne i mannsklær
Presten, den kåte lokkeren slepte inn ham i en busk
Da han tok buksene av var han naken i begge ender
Hvilken av dem er nonna mi?
Det tordner...
- Kan vi vente her? - Kom inn.
Vil dere drikke litt øl, brødre? Se så gjennomvåte dere er!
- Takk, men vi drikker ikke. - Og ligger ikke med kvinner.
Gud ga oss paven, og djevelen gjøgleren.
Og om kvinnen min skal i buskene også?!
Kvinnen din går først.
Kvinnen din går i alle fall først.
Nå, kom igjen.
Få den.
- Hvor har du vært? - I gården. Kom nå.
Danila... Våkne, Danila!
Det har sluttet å regne. Kom!
Må Kristus være med deg, kvinne.
THEOFANES GREKEREN År 1405
Ikke drep meg!
Jeg er uskyldig!
Kanskje han er uskyldig?
De har baktalt meg, de krekene!
Slipp!
Jeg er uskyldig! Uskyldig!
Er det noen her?
- Har du kommet for å se? - Ja.
Bare se. Vi skal snart ha på linolje.
Det er altså deg... Theofanes grekeren.
Ja, ja...
Hvorfor glor du på meg? Se den veien!
Hvor er du fra?
- Fra Andronikklosteret. - Fra Andronik?
Da er vel du Andrej Rubljov.
Nei...
Jeg har hørt at alle roser Andrej Rubljov høyt.
Han er jo en mester.
Men han har langt igjen til dette.
Fargene er så beherskede.
Herregud! Det er jo enkelt...
Hvorfor sluttet du å rose? Fortell!
Jeg kan ikke. Jeg finnerikke ord.
Konstantin Kostetjevskij sier sannheten når han sier:
"Du trenger inn i sakenes kjerne, hvis du beskriver det på rett måte."
Og Andrej!
Jeg kan si det rett opp i ansiktet på ham.
Han er som en bror. De roser ham. Det er sant.
Han legger på farge så dyktig og mykt i tynne lag.
Men noe mangler.
Ikke frykt, men tro!
Tro som øses av dypet av ens hjerte!
Og enkelhet.
Hvordan blir det nå beskrevet hos Epifanos om Sergius' dyd?
"Enkelheten er ikke brokete."
Det er jo slik det er. Det er hellig.
Enkelhet er ikke brokete.
- Det kan ikke sies bedre. - Jeg merker at du er vis.
Er det så bra, da?
Er det ikke bedre å i uforstandens mørke følge sitt hjertes befaling?
"I megen visdom er det megen sorg."
"Den som øker sin kunnskap, øker sin sorg."
Prosjka! Hvor er linoljen?
Hvem skal ha en ørefik?
- Eller har alle forsvunnet? - Det blir sagt at du maler raskt.
Ellers blir jeg lei. En gang pirket jeg hel uke...
...men jeg kastet det. - Kastet?
Hvorfor ikke? Jeg presset surkål med den.
Jeg har fått så nok av det.
Jeg har masse assistenter, men ingen fornuftige.
De kan ikke engang lese.
Du. Kom og bli assistenten min!
- Ikke tull med meg! - Jeg spøker ikke.
Jeg trenger noen til å male kirken Svjatoe Blagovesjtjenie med.
Stillasene er reist alt. Forstår du?
Jeg forstår, men jeg tror ikke at jeg klarer det.
Jeg skal fortelle og forklare alt. Har du malt på rå gipsunderlag?
Ja, med et hode som ditt kan selv dårene mine male vegger.
Jeg sa jo nei, og ombestemmer meg ikke.
Du vet best...
Men ikke angre etterpå. Jeg er langsint av meg!
Kanskje jeg gjør det, men nå begår du en feil.
En fattig munk kom til deg -
- og du likte å snakke om bøker med ham -
- så du ville gjøre ham lykkelig.
Men jeg har ikke rørt bøker på tre år og vil ikke røre dem lenger.
- Hvorfor? - Min vei er annerledes.
- Jeg dør snart. - Ikke prøv.
Nei, jeg kommer til å dø. Jeg har drømt om en engel i tre dager.
Den sier: "Bli med meg".
Jeg sier: "Jeg dør snart selv uten deg".
Sånn er det.
Du kan vel tenke på det?
La gå. Men bare på ett vilkår.
Vil du ha penger? Vi deler likt.
Jeg skal arbeide gratis.
Men bare hvis du kommer selv og henter meg i klosteret -
- og selv ber meg komme foran hele forsamlingen og biskopen -
- foran alle brødre og Andrej Rubljov.
I så fall skal jeg å tjene deg som en slave og en hund -
- helt til jeg dør.
- Hva heter du? - Kirill.
Kirill!
Ortodokse mennesker!. Sannhetssøkere og kristne!
Hvorlenge piner dere synderen? Skal dere ikke slutte snart?
Dere er selve utrolige syndere, men påtar dere å dømme!
Det fins ingen Kristus for dere!
Storfyrsten befaler deg å innfinne deg i Moskva -
- for å male kirken Svjatoe Blagovesjtjenie med Theofanes.
- Si meg... - Er det virkelig Andrej Rubljov?
Ja.
Han er Andrej Rubljov og jeg er Kirill.
Theofanes grekeren har ordre om å be deg å komme til Moskva.
Han vil treffe deg.
Og jeg takker Theofanes.
Si at...
Si...
...at jeg kommer.
Ah... Hodet mitt eksploderer.
Før den hit.
Ta hvilke medhjelpere du vil!
I morgen må du være i Moskva. Er det en smed i nærheten?
Bak porten er det et kapell, og bak kapellet en smie.
Farvel, Guds folk!
Vi kan vel dra i dag, eller hva, Danila?
Vi pakker fort og drar.
Før Theofanes ombestemmer seg.
Jeg drar ikke.
- Hva "jeg drar ikke"? - Akkurat det.
- Hva skal jeg gjøre uten deg? - Det du tror er best.
Jeg trodde vi skulle dra sammen.
Hvorfor tenkte du på meg? Jeg ble ikke kalt.
Jeg kan ikke dra uten deg.
Det kan du. Du sa ja til å dra, og jeg ble ikke bedt.
Du samtykket fort. Theofanes trengte bare å vifte med fingeren.
Ikke bry deg om det. Du er verken den første, eller siste.
Jeg har arbeid så det holder her, selv uten deg.
Nå, Gud være lovet!
Foma! Aleksej! Vi drar!
Pjotr! Bli kvitt dem. Du blir med meg.
Unge menneske, gled deg i ungdommen din -
- og la hjertet ditt frydes av gleden i ungdomsår dine.
Og følg ditt hjertes veier og dine øynes syn.
Men vit at for alt dette -
- kommer Gud til å kalle deg til doms.
Og husk skaperen Din i ungdommen, -
- når tyngre dager ikke har kommet, om hvilke du vil si:
"Jeg får ingen nytelse av dem".
Så lenge sølvlenken ikke er brutt, den gylne knuten ikke er løst-
- og krukken ved kilden ikke er slått i skår-
- og hjulet over brønnen enda ikke har rast ned.
Og støvet forenes med den jorden det en gang var.
Og sjelen vender tilbake til Gud, som en gang ga den liv.
"Forfengelighets forfengelighet," sa predikeren."
Kirill!
Har du sett fader Nikodim?
Hvor har han forsvunnet så tidlig på morgenen?
Han tok fingervantene mine og forsvant i tomme luften.
Jeg må sanke ved, og kubbene er iskalde.
Hvorfor brenner fakkelen? Det har vært morgen lenge.
Har du gitt hunden min mat?
Ba du meg om det, kanskje?
Hva er det?
Gå!
Glemt noe, eller?
Jeg kom for å ta farvel.
Det har du jo gjort alt.
Jeg kom for å ta farvel, men...
Det var vanskelig fra før.
For å gjøre det verre sådde djevelen uvennskap mellom oss.
Jeg kan ikke reise da. Jeg må bekjenne.
Tar du imot?
Jeg vil ikke kunne gjøre noe, Danila.
Vi har levd så mange år i samme klostercelle.
Jeg har jo... ingen annen enn deg.
Jeg ser på verden med øynene dine.
Jeg hører med ørene dine.
Med hjertet ditt...
Danila...
Jeg er glad for din skyld, din villhjerne.
Gid du visste hvor glad jeg er.
Reis til Moskva, mal og gjør meg stolt.
Djevelen for i meg også her om dagen.
Tilgi meg, du også.
Jeg kommer tilbake, Danila.
Hvor skal du? Aftensangen, da?
Pass den selv, så passer jeg mitt.
Hva er det, Kirill?
Jeg er lei av å lyve. Jeg går ut i verden.
Hvorfor forlot vi Troitsa?
Andrej? Danila? Du tier!
Fordi brødrene begynte å sette sin nytte høyere enn sin tro.
Og her da? Vi trodde vi skulle tjene Gud med tro og arbeid.
Men hva skjedde? Klosteret vårt likner en basar.
Du, Guds tjener. Hva betaler du for munkelivet? 20 sjeler? 30?
Og du gikk etter prioren hele tiden og forhandlet.
Har du forhandlet fram evig salighet for en, eller to, retter?
Dere vet det alle sammen, men bare tier.
Dere later som om om dere ikke merker noe.
Jeg ville kanskje også tiet, og tåle denne vederstyggeligheten -
- hvis jeg hadde talentet eller den minste evne til å male ikoner.
Men Gud ga meg ikke evnen. Og jeg er lykkelig for det, -
- siden jeg er ærlig og uplettet foran Gud.
En ting til, brødre...
Hva kan du si oss som vi ikke alt vet?
Vet du hvordan det pleier å gå med sånne som deg?
- Jeg... - Forsvinn, kjøter!
Jeg vil ikke se deg mer, ormeyngel!
- Gled deg i verden, din spotter! - Dere skjønner.
Hør, Kirill...
Thi det er sagt: "Jesus gikk inn i tempelet-"
"- og jaget alle handelsmenn, -"
"- og han veltet alle vekslernes bord og dueselgernes benker."
"Og han sa til dem: Huset mitt skal kalles et bønnens hus, -"
"- men dere har gjort det til et røverhule."
ANDREJPASJONEN Ar 1406.
Jeg vasket Danilas pensler i 3 år før han betrodde meg et ikon.
- Bare for å vaske det. - Stoler du på meg, da?
Du lyver for hvert skritt du tar.
I går kveld kom du hjem med sammenklistret kofte.
- Hvor var du i går? - I bigården.
Men du sa i går at du var i Andronikklosteret.
Se som du ser ut!
Bigården...
Bind det med noe, ellers hovner du opp som en gris.
Det er nok for sent. Det hjelper ikke.
Du finner alltid på ting, bror.
- Kanskje du er blitt syk. - Syk av hva?
Det fins sikkert en sykdom der et menneske lyver og ikke kan slutte.
Se, Foma!
Se, sier jeg!
- Se på hva? - Ingenting, idiot!
Hvorfor tok jeg deg til lærling?
Du sier ulike ting hver dag. Sa du ikke til Theofanes:
"Han overser aldri noe og liker azurblå"?
Du var et annet menneske da. Du anstrengte deg og løy ikke.
Vet du forresten hva Theofanes sa om din azurblå?
"Hva er det som er bra med azurblå?"
Og du er spiser godt. Jeg forstår ikke at du kan male etter det.
Kan du tenke på noe annet når magen din kurrer?
Man hører jo bare den lyden.
Du er lykkelig, du, Foma. Alt er enkelt og greit for deg.
Sjelen kan bare nå det usynlige gjennom bønnen.
Se! Hva er dette?
Du besluttet altså å la apostlene stå til venstre?
Foma. Har du tatt limet av varmen?
Har du tatt bort limet?
Han liker azurblå! Han burde få pryl som en hund hver lørdag.
Du er sta, Andrej! Gud forlate!
Hvor så du alt dette når alle bare tenkte på å redde livet?
Moskvas kvinner ga håret sitt til tartarene som løsepenger.
De kunne jo ikke gjøre annet!
De skjemte seg heller ut enn å tåle tortur. Er det så uselvisk?
Det kan man ikke si. Sannheten er at...
...kvinnene i Russland alltid har vært fornedret og ulykkelige.
- Det var forresten ikke... - Nåvel. Svar meg ærlig:
Er folket vårt uvitende eller ikke?
- Nå?! Jeg hører ikke! - Uvitende!
- Men hvem har skylden? - Deres egen dumhet.
Har du aldri syndet på grunn av uvitenhet?
Nettopp. Og jeg også. Herre, tilgi og tøyle våre synder!
Nåvel...
Dommedag er nær. Vi skal alle brenne som lys.
Husk mine ord når det begynner.
Alle kommer til å velte sine synder på hverandre -
- for å unnskylde seg foran den Allmektige.
Jeg forstår ikke hvordan du kan male med sånne tanker.
Du godtar til og med ros.
Jeg burde avlagt munkeløfte og bosatt meg i en grotte.
Jeg tjener Gud, ikke menneskene.
I dag roser de. I morgen skjenner de fordi de roste dagen før.
I overmorgen har de glemt både deg og meg. De glemmer alt!
Alt er forfengelig og forgjengelig!
Mennesket har allerede begått all dumhet og nedrighet, -
- og nå gjentar vi dem bare.
Alle går i sine sirkler og snurrer rundt og rundt.
Hvis Jesus kom til verden igjen ville de korsfestet ham.
Husker du kun det onde vil du aldri være lykkelig foran Gud.
Hva?
Kanskje man trenger å glemme noen ting, men ikke alle.
- Hvordan skal jeg si det? - Ti stille og hør på meg!
- Hva glor du på? - Så du...
Tror du at det gode bare kan skapes på egen hånd?
Det gode! Det gode!
Husk det Nye testamentet!
Jesus samlet også folk i tempelet og underviste dem.
Og senere ble de samlet for å henrette ham!
"Korsfest!" - skrek de.
Og disiplene? Judas solgte og Petrus fornektet ham.
Alle sviktet de ham. Og de var de beste!
- De angret! - Etterpå, ja. Forstår du? Etterpå!
Da det var for sent.
Mennesker gjør selvsagt ondt også. Det er bittert...
Judas solgte Kristus, men husk hvem som kjøpte ham.
Folket?
Det var nok en gang fariseerne og de skriftlærde.
De fant ingen vitner, hvordan de enn prøvde.
Hvem kunne angi ham, den uskyldige?
Fariseerne var mestere i svik, skriftkyndige og lumske.
De lærte å skrive for å ta makten og utnytte folkets uvitenhet.
Mennesker må minnes på at de er mennesker oftere.
At russere er samme folk, samme blod, samme land!
Ondskapen fins overalt.
Det fins alltid jegere som selger deg for 30 sølvmynter.
Og den russiske mannen rammes av stadig flere ulykker.
Ennå plyndrer tartarer tre ganger en høst. Ennå er det sult og pest.
Men han arbeider og arbeider... og bærer ydmykt sitt kors.
Han forferdes ikke, men tier og holder ut.
Han ber bare til Gud om at kreftene hans skal strekke til.
Kan ikke den Allmektige tilgi slike menn deres uvitenhet?
Du vet jo selv at hvis noe mislykkes og du sørger-
- og du plutselig møter et menneskelig blikk-
- er det som å ha tatt nattverden, og straks blir alt lettere.
Har du ikke?
Du snakket om Jesus.
Kanskje han ble korsfestet for å forsone Gud og mennesket?
Jesus kom jo fra Gud, altså var han allmektig.
At han døde på korset betyr at det var forutbestemt.
Korsfestelsen og hans død varet verk av Guds hånd.
Den skulle ikke framkalle hat hos de som korsfestet ham, -
- men hos de som elsket ham, hvis de hadde vært med ham da.
For de elsket ham som menneske.
Og han overga dem av egen vilje-
- etter å ha vist urettferdighet eller rett og slett... ondskap.
Innser du hva du sier?
De sender deg nordover for å restaurere ikoner for sånt snakk.
Har jeg ikke rett?
Du selv sier jo alltid hva du tenker.
Selv er jeg et verdslig, fritt menneske.
HELLIGDAG Ar 1408
Sergej, kom hit!
Jeg kommer. Få fyr på peisen!
Foma, vi går etter ved.
Pjotr har verken sett Uspenskij - eller Dmitrijevskijkatedralen.
Han streifer litt i skogen med penselen og ser hva som er rett.
- Vi rekker det ikke... - Vi kommer frem i morgen.
Vi rekker ikke å male katedralen før kulda.
Det er snart juni. Hva, Andrej?
Hva er det?
Vent! Hør etter?
- En nattergal. - Ikke noe annet?
- Ser du? - Vi går...
- Hva er det? - Kom, vi går!
Heksekunster...
Andrej...
Hvor skal du?
- Kom til meg... - Vent!
Jeg så deg gjemme deg der som et svart uhyre.
- Guds tjener skal vite alt. - Hva er dette?
- Slipp meg! - Vi slipper deg om morgenen.
Med en stein om halsen, så du kommer fortere frem.
Himmelens ild skal brenne dere alle.
Bare vent på Dommedag!
Vi skal bare feste deg til dette korsstykket.
Akkurat som Jesus Kristus.
Hva er dette? Dere kan ikke gjøre det.
Det er en skam. Bind meg i det minste opp ned.
La ham henge der!
Han kan overnatte der, hvis han ikke tar en himmelferd.
Han drar ingen steder.
Hvorfor ba du om å henge opp ned?
Det ville vært verre.
Og hvorfor forbannet du oss og truet med ild?
Det er en synd å løpe rundt naken og bedrive all slags synd.
Hva for synd? Det er en sånn natt da alle skal elske.
- Er virkelig kjærlighet en synd? - Er det kjærlighet å binde noen?
Vi var redd du ville tilkalle vakter eller munker.
For å omvende oss til din tro med vold.
Tror du at det er lett å leve med den frykten?
Du er redd du enten ikke elsker i det hele tatt -
- eller at kjærligheten din er skamløs, bestialsk og sjelløs.
- Kjærlighet skal være broderlig. - Det er en og samme kjærlighet.
Hva...
Knyt meg løs.
Hvor har du vært?
Skogen er helt ugjennomtrengelig her. Jeg er helt opprevet.
Men de som bor her liker den. De har vent seg til det.
Mennesker venner seg til alt.
Gamlinger trenger ikke tenke på noe. Hver dag ruller på.
Det er kanskje fint når alt strekker seg fra morgen til kveld uten slutt.
Se på deg!
Helt opprevet og med blåmerker.
Skjems du ikke foran lærlingene?
- Kunne du ikke komme tidligere? - Nei.
Det er din synd, din samvittighet, dine bønner.
Fang henne. Fang kvinnen!
Fang henne!
Løp, Marfa!
Hva er det? Kan ikke dere tre klare en eneste stinkende mann?
Hva gjør de? Hvorfor?
Fordi de ikke tror på en eneste gud. Forbannede hedninger!
Ikke se, Sergej. Ikke se. Hør hva jeg sier til deg!
Vi har tenkt å fortsette å leve som vi har gjort.
Gå! Ingen knep.
Hjelp, Fjodor!
Fjodor!
Hva er det med dere?
Kan dere ikke ta en kvinne?
Hvor skal du? Hun drukner deg også.
Svøm, Marfa!
DOMMEDAG Ar 1408.
- Foma! - Hva vil du?
Kan jeg gå og bade?
- Glem det. - Det er varmt!
- Det er ikke varmt. Slutt å lyve! - La ham gå og bade!
Han kan bare sitte i vannet. Han bare innbiller seg at det er varmt.
Jeg sa først at det var varmt, ikke Sergej.
Det holder! Gå og bad, hvis du vil!
Gå da. Hvorfor sitter du der? Gå!
Gå!
Foma!
- Hvor er Andrej? - Han er borte.
Det har hendt noe.
Jeg så innom til biskopen...
Maken til bråk og skrik!
Biskopen løper rundt helt rasende i undertøyet.
"Jeg har ikke mer tålmodighet", sier han. "Det holder!"
Han snakker om dere.
"I to måneder har alt vært forberedt for deres arbeid," -
- "og de gjør ikke annet enn å gå og dra seg."
"De har krevd så mye penger, men gjør intet, og intet er gjort."
- Ba du om mye penger? - Hold opp!
"Spiller ingen rolle", sier han!
"Danil Tjornyj, eller Andrej Rubljov. Spiller ingen rolle".
"Hva er dette?" sier han og rynker ansiktet.
"Hva er det? Hva bryr det meg om det er Tjornyj, eller Rubljov?"
"De sa katedralen skulle være malt til høsten. Punktum finale."
Han sendte en budbærer til storfyrsten med klager.
Han sendte en budbærer til Storfyrsten. Det vet du.
Hva... har du ikke begynt ennå?
Du vet... Kanskje du skulle...
- Hvor er Andrej? - Han har gått et sted igjen.
Det går kanskje uten ham? Begynn uten ham!
Hvorfor ler du? Dere er jo så mange!
Hvis han ikke har bestemt noe, så fins det mange av dere.
Andrej, Andrej.
En budbærer har ridd til fyrsten for å klage alt.
- Si ja, eller nei. - Hva?
Ble ikke alt besluttet i Moskva? Alt er avtalt i detalj.
Storfyrsten selv har godkjent det.
Hva er det som er uklart da?
Hva har vi kranglet oss hese over i to måneder?
Jeg har kanskje blitt for gammel og tullete.
"Dommedag". Sett i gang og mal!
Burde vi kanskje si nei til arbeidet?
Du har kanskje rett. Vi takker nei og drar hjem.
Hvordan kan jeg se folk i øynene? Jeg vil gå under av skam.
Så dyrebar tid vi taper. Været er tørt og varmt.
Kuppelen burde vært ferdig for lengst, og søylene også.
Så vi kunne male dem. Vakkert og levende.
Og synderne som koker i tjære kunne vi male så folk får gåsehud.
Jeg har tenkt ut en sånn demon. Røyk ut av nesa. Øyne...
Det handler ikke om røyk!
- Hva handler det om da? - Jeg vet ikke.
- Hvorfor ser du bort?! - Jeg kan ikke gjøre det!
Jeg kan ikke male det. Jeg syns det er fælt. Forstår du?
Jeg vil ikke skremme folket. Forstå meg, Danila.
Skjerp deg! Det er jo "Dommedag".
- Jeg kom jo ikke på det. - Jeg kan ikke.
Hvorfor sa du intet i Moskva? Vi skulle ikke tatt det opp da.
- Det er så urent. - Du kunne ikke lære meg renhet.
Jeg drar. Sånt arbeid er ikke for meg.
Takk for alt. For vennligheten og ørefikene.
Noe har jeg lært, og det holder. Jeg skal dra og arbeide.
Jeg skal male kirken i Pafnutjevo.
Ikke så ærerikt, men i alle fall noe.
Jeg skal male "Dommedag".
Hvem blir med meg?
Vel, bli da. Bare ikke klag siden.
Hvis jeg snakker på menneskers og englers språk-
- men ikke eier kjærlighet er jeg en klingende bjelle.
Hvis jeg har profetiens gave og all slags viten, kunnskap og tro -
- så jeg enda kan flytte fjell, men mangler kjærlighet, er jeg intet.
Hvis jeg gir bort all eiendom og lar kroppen min brenne...
...men ikke har kjærlighet, så er det ingen nytte for meg i det!
Kjærlighet er langmodig, og velvillig.
Kjærlighet misunner og opphever seg ikke.
Den skryter ikke, eller gjør noe usømmelig.
Den søkerikke egen vinning, ergres ikke, eller tenker ondt...
Den gledes ikke ved urett, men gledes ved sannheten.
Den utholder alt og tror på alt.
Kjærlighet har ingen ende...
...selv om profeti, tungetale og kunnskap har en ende.
Thi vi skjønner stykkevis...
Ah, fyrstinne... Er det lov?
Det er en synd å søle melk. Det er uvitenhet!
- Hvorfor er det en synd? - Derfor!
- Tørk meg. - Det tørker.
Kom og spaser med meg ved elven!
Slipp, Stepan! Ellers sender jeg deg til stallen.
Liker du det?
Det kunne ikke bli bedre. Det er så luftig og vakkert.
Luftig...
Bær henne bort. Ammene har skjemt henne bort.
Slapp av. Ingen kunne ha bygd deg et sånt hus som vi.
Hvem ellers kunne ha malt det? Og utskjæringen?
Bare Mitjaj kan. Han skjærer uten markeringer.
Det er som en fugl som synger. Se!
Det er kanskje som en fugl, men...
For meg går det bra å sove i halmen, men du er storfyrste.
- Liker du det ikke? - Jeg syns...
Alt må males om. Både vegger og tak.
Men både sterkere og varmere.
Jeg har arbeidet med dette i 40 år.
Det handler ikke om kunnskap, men å prise fyrsten med den.
Jeg vil ikke endre noe.
Vi må dra. Vi er leid til annet arbeid.
- De venter oss i Zvenigorod. - Hvor?
Til broren din, altså. De har fraktet stein dit alt.
Veldig fin stein. Hvitere enn denne her.
Vi ble enige om det da broren din var her i påsken.
Han sa: "Gjør hva du vil. Jeg sparer ikke på pengene."
"Bare gjør husene til de vakreste!"
- Til Zvenigorod altså. - Stepan!
Da jeg så på fyrsten var han helt stiv.
Da jeg fortalte om Zvenigorod, eller?
Han var helt skrekkslagen.
Han var redd broren hans ville overgå ham.
- Hvem skar ut dette, da? - Jeg.
- Du kunne da festet det i veggen? - Det gikk ikke.
- For et fint udyr. - He! Det smuler i stykker.
Jeg ba fyrsten å ikke knusle med steinen.
Han vil angre det nå når han kjenner til Zvenigorod.
Kozjol, fortere!
Stepan! Hvor er Stepan?
Hvor har Stepan ridd?
Jeg antar at han red til Zvenigorod.
Nåvel.
Hendene mine er skitne.
Vi skal bygge like fine hus som disse til lillebroren.
- Er steinen bedre der? - Ja. Den er bedre.
- Se, Sotnik! - Hva gjør han her?
Vent litt, gamle mann!
Du, der! Hjelp ham. Inn i buskene.
Hvor er pisken min?
- Mikola! - Mitjaj!
Har noen sett pisken min?
Faen! Jeg har mistet pisken.
Kozjol! Har du sett pisken min?
Mikola!
Sergej. Les fra Skriften!
- Hvor fra? - Hvor fra du vil.
"Jeg takker dere brødre for at dere husker meg i alt" -
- "og bevarer fortellingene slik jeg overlot dem til dere."
"Jeg vil dere skal vite at hver manns fører er Kristus" -
- "at kvinnens fører er mannen, og at Kristus fører er Gud."
"Hver mann som ber eller spår med dekket hode, vanærer hodet sitt."
"Hver kvinne som ber uten dekket hode, vanærer hodet sitt."
"For det er samme sak som å være helt barbert."
"For om kvinnen ikke vil være tildekket, la henne da klippes!"
"Og om kvinnen skjems for å være barbert, la henne dekke hodet!"
"Slik trenger ikke mannen dekke hodet" -
- "siden han er Guds avbilde og ære" -
- "mens kvinnen er mannens ære."
"Thi mannen er ikke av kvinnen, men kvinnen er av mannen."
"Mannen er ikke skapt for kvinnen, men kvinnen er skapt for mannen."
"Derfor må kvinnen på hodet sitt" -
- "bære tegn på makten over henne foran englene!"
"Dog fins ikke mann uten kvinne og kvinne uten mann..."
Les videre!
"Hun er av mannen som mannen av kvinnen, men alt er av Gud."
"Døm selv: er det anstendige for en kvinne" -
- "å be til Gud uten tildekket hode?"
"Lærer ikke selve naturen" -
- "at om en mann lar håret vokse, er det skammelig for ham?"
"Men lar en kvinne håret vokse, er det en ære for henne" -
- siden håret er gitt...
Hvorfor ble du stille? Les!
"...så er det en ære for henne siden håret er gitt i stedet..."
Danila! Hør, Danila!
Helligdagen! Helligdagen, Danila! Og du sier...
Hva er de for syndere?!
Hva er hun for synder, selv om hun ikke går med skaut?
Vi har funnet en synder!
La ham være. La Guds tjener gjøre bot!